Olimpijske igre u Parizu 2024: Kontroverzna zabrana hidžaba na najvećoj sportskoj predstavi
Pariz će ovog leta dočekati svet, ali karakterističan odnos Francuske prema religiji znači da će njeni olimpijski sportisti imati drugačiji kodeks oblačenja.
![Sports Insight Banner](https://c.files.bbci.co.uk/8988/production/_133080253__112439794_sport_insight_banner.png)
![Ibtihaj Muhammad celebrates at Rio 2016](https://c.files.bbci.co.uk/ED3F/production/_133153706_ibtihajmuhammadgetty.jpg)
Smešten tik uz reku Senu, Grad bioskopa je najpoznatiji upravo po filmovima.
Međutim, od jula meseca će prostrani studijski prostori biti preuređeni u sportsko selo Olimpijskih igara u Parizu.
Sportisti iz svih zemalja i kultura će zajedno sedeti u trpezariji jedni preko puta drugih, deliće obroke i priče.
Ovo je multikulturalni kotao u kojem se ljudi različitih veroispovesti i rasa sreću svake četiri godine.
Pa ipak, pravila oblačenja za domaćine se razlikuju od onih za njihove goste.
- Sve o Olimpijskim i Paraolimpijskim igrama u Parizu
- 'Nema prskanja', 'krvava maramica' i još pet neobičnih olimpijskih pravila
- Stotine učenica vraćeno iz škole zbog muslimanske odeće
- Francuze ne pogađa nezadovoljstvo muslimana zabranom abaje u školama
U septembru prošle godine je Međunarodni olimpijski komitet (MOK) jasno stavio do znanja da sportisti u Parizu predstavljaju sebe i sopstvenu veru, baš kao i zemlje iz kojih dolaze.
„Pravila MOK-a važe i za Olimpijsko selo", rekao je portparol Međunarodnog olimpijskog komiteta za Rojters.
„Nema nikakvih ograničenja po pitanju nošenja hidžaba ili bilo kog drugog verskog obeležja".
Francuskom timu je, pak, bilo rečeno nešto drugo.
![Emmanuel Macron](https://c.files.bbci.co.uk/19F8/production/_133084660_macron_getty.jpg)
„Zabrana hidžaba (vrsta marame ili šala za glavu koji pokriva glavu i vrat, ali lice ostavlja nepokrivenim) je posledica dve vrste diskriminacije: islamofobije, ali i rodne diskriminacije", kaže Veronika Noseda koja je fudbalerka Le Degomuza, fudbalskog kluba iz Pariza koji se bori protiv diskriminacije.
Azil Tufali, reprezentativka Libana koja se preselila u Lion 2021. godine, slaže se sa ovim.
„Ne radi se ovde o francuskom društvu, već o vladi", kaže ona.
„U poslednjih nekoliko godina prisutna je mržnja prema muslimanima i to se ogleda i u sportu".
Pogledajte video: Prva bokserka sa hidžabom predstavlja Australiju
Ovo leto i dolazak Olimpijskih igara u Pariz će biti najjasnija sportska demonstracija ovog karakteristično francuskog koncepta.
Sloboda, jednakost, bratstvo, moto koji se prvi put pojavio tokom Francuske revolucije, možda je i najpoznatiji izraz koji objašnjava ono čemu Francuska teži.
On se nalazi na početku Ustava, na novčićima, poštanskim markama i na javnim zgradama.
Manje je poznato, i teže za prevođenje, još jedno ključno načelo francuske Republike: laicite.
Ova reč, najčešće prevođena kao sekularizam, ne uslovljava Francuze da odbace svoje religijske običaje ili simbole, već da, umesto toga, sve njihove državne i javne institucije budu oslobođene od njih.
Radi se o ideji kojoj se oštro suprotstavljaju u Francuskoj, naročito u kontekstu talasa terorističkih napada u poslednjih desetak godina i paralelnog političkog preporoda krajnje desnice.
Francuski predsednik Emanuel Makron po ko zna koji put definiše ovaj termin.
„Problem nije u sekularnosti", rekao je on u govoru u oktobru 2020. godine.
„Laicite u Francuskoj označava slobodu da verujete ili ne verujete, mogućnost da upražnjavate svoju religiju sve dok se poštuju zakon i poredak".
„Laicite označava neutralnost države. To nikako ne znači uklanjanje religije iz društva i javne arene. Ujedinjena Francuska je tako još snažnija".
Zakon iz 2004. godine je pokušao da pojasni ovaj koncept zabranom ,,nametljivih" religioznih simbola u državnim školama, bez navođenja specifičnih primera.
Iako turbani kakve nose Siki, jevrejske kipe i velika hrišćanska raspeća ne idu uz termin Laicite, debata je uglavnom fokusirana na pokrivanje glave kod najrasprostranjenije, muslimanskog stanovništva.
Francuska ministarka sporta Ameli Udea-Kastera, nekadašnja profesionalna teniserka koja je u polufinalu juniorskog Vimbldona 1994. godine izgubila od Martine Hingis, prošlog septembra je potvrdila da će francuski olimpijski tim, kao institucija koja predstavlja francusku javnost, postupati u skladu sa ovim sekularnim konceptom.
„To označava apsolutnu neutralnost javnih službi", rekla je ona.
„Francuski tim neće nositi hidžabe".
Sportisti iz drugih zemalja će moći slobodno da nose svoje religijske simbole u Olimpijskom selu 2024. u Parizu, po sopstvenom nahođenju.
Ipak, članovi francuskog tima, ukoliko budu poštovali pravila sopstvene nacije, neće moći to da čine.
Ovakav stav je naišao na kritike određenih međunarodnih tela.
„Niko ne sme da nameće ženama šta mogu, a šta ne mogu da nose", rekao je portparol Kancelarije za ljudska prava pri Ujedinjenim nacijama.
„Zabrane nošenja verskih marama na javnim mestima narušavaju prava žena muslimanske veroispovesti", dodaje on.
Međutim, u Francuskoj ova zabrana ima značajnu podršku.
„Radi se o veoma komplikovanoj i veoma, veoma osetljivoj temi", kaže Sebastijan Mailar, saradnik stručnog tima u institutu Četam haus koji se tokom cele svoje karijere bavi francuskim društvom i politikom.
„Kada sam se iz Pariza preselio u London, to je bila jedna od glavnih razlika.
U Velikoj Britaniji se verski elementi nose prilično komforno, dok se u Parizu na takvo ponašanje gleda kao na provokaciju".
Mailar pominje još jednu, manju kontroverzu koja se tiče ukidanja religijskih simbola na Olimpijadi u Parizu.
U martu je promovisan zvanični poster Olimpijskih igara - stilizovana slika različitih simbola grada Pariza koji se spajaju u sliku stadiona.
Umetnik koji je napravio ovaj plakat je izostavio zlatno raspeće koje stoji na vrhu Palate invalida i tako raspalio diskusiju o načinu na koji Igre - koje će poreske obveznike u Francuskoj koštati nekoliko milijardi evra - poštuju principe sekularizma.
„Debata se uglavnom fokusira na muslimansku zajednicu koja u potpunosti želi da bude deo francuskog društva, ali i da na sopstveni način poštuje svoju religiju", kaže Mailar.
„Ova debata se konstantno odvija".
„Francuska republika je delom bila utemeljena i na odbacivanju katolicizma, pa se tako oseća ugroženom svaki put kada se o ovome povede reč.
„Postoji snažan strah, naročito kod pripadnika starijih generacija, da će religija prevagnuti nad društvom i državom".
- Marokanka u istoriji: Prva fudbalerka koja je igrala sa hidžabom na Svetskom prvenstvu
- Uništena kuća iranske sportistkinje kojoj se videla kosa
Debata se odvija u oblastima u kojim su demografske razlike najizraženije - obrazovanju, ali i u sportu.
Tokom prošlogodišnjeg Ramazana - mesec dana dugog posta koji se kod muslimana sprovodi od svitanja do sumraka - Fudbalski savez Francuske (FSF) je izdao uputstvo sudijama da ne prekidaju mečeve da bi dozvolili igračima da prekinu post, uz objašnjenje da ovakvi prekidi „nisu u skladu sa Statutom FSF".
Ove godine se vreme Ramazana poklapa sa pauzom rezervisanom za međunarodni fudbal, a FSF je potvrdio da neće menjati vreme za obedovanje i treninge zbog igrača muslimanske veroispovesti.
Time ih savez sprečava da poste dok su na pripremama sa reprezentacijom Francuske u svim uzrastima.
Mamadu Dijavara, igrač sredine terena Liona, napustio je okupljanje reprezentacije za igrače do 19 godina, navodno baš zbog ovih ograničenja.
Još jedan veliki talenat iz drugog sporta, košarkašica Dijaba Konate, koja je reprezentativka Francuske u konkurenciji igračica do 23 godine, otišla je u Sjedinjene Države uz objavu da joj je „srce slomljeno" zbog zabrane nošenja hidžaba.
Čak i na mečevima koji se odigravaju u nižerazrednim ligama, igračice muslimanske veroispovesti ne smeju da nose maramu uz objašnjenje da lige organizuje i vodi javni sektor.
Zaštitne kape kakve se često nose u ragbiju - rešenje kojim su neke igračice pokušale da zaobiđu pravila - takođe su od nekih sudija proglašene nekompatibilnim u kontekstu propisanih pravila.
Primena sekularnosti na bazičnim spotrtskim nivoima proizvela je da su sportistkinje koje nose hidžab morale da pronađu neki kompromis ili da odustanu od sporta i pre nego što su se približile najvećoj pozornici.
Ipak, ovo leto će biti najeksplicitnije u smislu izbora: nacionalni reprezentativni dres ili isticanje ličnih verskih obeležja.
Očekivanja su se promenila u sportu.
Nualija Benzina, odbrambena igračica reprezentacije Maroka, prošlog leta je ušla u istoriju na Prvenstvu sveta u fudbalu za žene.
Posle promene pravila Međunarodne fudbalske federacije (FIFA) kojim je dozvoljeno nošenje marama za glavu iz vesrkih razloga, ona je postala prva igračica koja je na Svetskom prvenstvu nosila hidžab kada je istrčala na teren na utakmici protiv Južne Koreje.
Na Olimpijskim igrama u Riju, 2016. godine, mačevalka Ibtihaj Muhamed se našla na naslovnim stranama, postavši prva Amerikanka koja je nastupila na Olimpijskim igrama noseći hidžab.
Ona je kasnije postala i jedna od sportistkinja koja nosi hidžjab napravljen specijalno za sport i koji je lansirao jedan poznati američki sportski brend.
Još jedna sportistkinja koja je osvojila medalju na tim igrama pokrivene glave - tekvondo reprezentativka Irana Kimija Alizadeh - nakon toga je emigrirala u Nemačku gde je kritikovala iransku vladu zbog politike ,,obaveznog nošenja hidžaba".
Ona se na Olimijskim igrama u Tokiju 2021. godine borila kao predstavnica Izbegličkog tima i bez religijske marame za glavu.
![Kimia Alizadeh](https://c.files.bbci.co.uk/B1DD/production/_133133554_alizadeh_tokyo_2021.jpg)
Ikra Ismail ima svoj stav, iz perspektive nekoga ko se sportom bavi s druge strane, u Velikoj Britaniji, u kojoj je laicite nepoznat koncept.
Ona je direktorka fudbalskog kluba Hiltop, koordinatorka Ženskog izbegličkog fudbalskog projekta u Kvins Park Rendžersu i muslimanka koja još od detinjstva voli sport.
„Nošenje hidžaba je deo mog identiteta. On nije nešto od čega ću da odustanem kada istrčim na teren", kaže ona.
„Fudbal je ljudsko pravo - svi bi trebalo da imaju pravo da se bave ovim sportom".
Jasmin Abukar je osnivačica ženskog muslimanskog fudbalskog kluba Sisterhud (Sestrinstvo) iz Londona.
„Pitala sam muslimanske igračice zbog čega su prestale da se bave fudbalom, a odgovori koje sam dobila su bili tužni", odgovara Abukar na pitanje šta je inspirisalo da osnuje ovakav klub.
„Pola ih je prestalo zbog osećaja da nisu prihvaćene. Druga polovina je smatrala da nemaju pristup fudbalu koji bi im obezbedio njihove vesrke potrebe.
„Ne znam kako bih se osećala kada bi mi kao mladoj muslimanki vlada propisala da nemam slobodu upražnjavanja sopstvene religije.
„Veoma sam zahvalna na činjenici da moji roditelji nisu emigrirali u Francusku".
Pogledajte i ovaj video: Košarkašica sa hidžabom
Pratite nas na Fejsbuku,Tviteru, Instagramu, Jutjubui Vajberu. Ako imate predlog teme za nas, javite se na bbcnasrpskom@bbc.co.uk
(BBC News, 07.19.2024)
![BBC News](/images/logo/special/bbc_footer.png)